![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiYgm6VfXzPVEAMxNcDUo-93xFKa6lzUKHdsXaI_6kuEPEoSjNmuObycizLJCoS-OtbFZdFQgQnKWx5eleUx-5d1RIfPrpqqocjQ0LhlfBT45QeVHj3BwQB0Kl9Tu1CuU4TgVl2w-3rC4gn/s400/Standard-ICU-Hospital-You-1.jpg)
Tänk att vi inte träffat någon där ännu. Bara ringt återbud på besök några gånger. Koppor och kräk är inte alls förenligt med planering.
Iallafall lämnade jag meddelande för att vi inte kunde komma på besök igår. De ringde upp ganska snart efteråt för att kolla vad jag ville. Jag berättade om magsjukan och frågade om hjälp med en vårdsäng till Wilda. Någon timme senare ringde nästa från HAB och berättade att hon skickat sängärendet vidare till en arbetsterapeut. Sedan bestämde vi lite om nästa "planerade" besökstid. På eftermiddagen ringde terapeuten om att hon kollat upp säng och skulle bara se så att den skulle vara passande för Wilda. Hon skulle skicka en order under fredagen. Sedan ringde ännu en från HAB och frågade om någon hade ringt eftersom det fanns ett meddelande från oss på svararen . Snacka om att de är angelägna om att hjälpa oss utan att vi ens träffats.
Det var Camilla som påpekade att det skulle bli jobbigt för ryggen att sköta Wilda i en Emmaljungavagn årsmodell 1977. Vi kunde kanske få ha en sjukhussäng. Det gällde bara att fråga på rätt ställe.
//Pappa
1 kommentar:
Tänk att det finns underbara människor där ute. Sånt blir man glad av att höra.
Skicka en kommentar